Narou
Ja, faterka
utasítására szinte rögtön kocsiba kellett pattanni, és utaztunk le bazdmeg
vidékre. Ne is zavartassa magát amúgy, hogy NEKEM PÉLDÁUL LENNE MÁS DOLGOM IS.
Alapból, ha csak apa parancsolgatott volna túljátszva magát, hogy mi most
azonnal kocsiba pattanunk, mert ő szétrúg egy másik Silverman segget, akkor
valószínűleg csak kiröhögöm, és megyek vissza gyúrni, csak hát édesanyám is
eléggé bezsongott, neki meg nem merünk nemet mondani. Hogy miért? Nos… Egyszer
titokzatos módon meghalt a kertészünk miután lefröcskölte a ruháját sárral…
Muttika elég beszaratós tud lenni. Szóval így alakult hogy a Silverman
pereputty családi kiruccanásra ment le vidékre. Juhéé!
- Bekapcsolunk valami zenét? Tök
elbaszott a hangulat – szólalt meg öcsém, mikor felkanyarodtunk az autópályára.
Mi apával egymásra fintorogtunk a visszapillantóból.
- Biztos nem, kis buzeráns! –
nézte tovább az utat.
- Scott! – csattant fel mutter –
Ha az egyik fiam bazdmeg zenét akar hallgatni, akkor te fogod magad és
bekapcsolod neki a zenét!!
Erre amolyan „Na de drágám!”
fejet vágott, majd sokat sejtő vigyorra húzódott a szája, és megnyomta a
rádiót. Hirtelen felcsendült max. hangerőn valami Asking Alexandria vagy Metallica,
vagy valami kurva sátánista hörgős meg screamelős zene, de olyan hangosan, hogy
még én is megugrottam. Naokival egymásra néztünk és szinte sütött az arcunkról
a „Mi ez a szar?!” gesztus, mert oké, én nem ítélek el egy jó metált, vagy
rockot, hiszen csak rám kell nézni, de EZ RITKA SZAR VOLT.
- NEM KELL ZENE – kapkodott Naoki
előre hajolva, ki akarta kapcsolni, de fater egész egyszerűen szájba csapta,
akkora lendülettel, hogy az öcsém visszaült a hátsó ülésre, és a száját fogva,
mérgesen nézett papuskára.
- Hé! – csattantam fel.
- Ne „hé”-zzél pina!! Hát mit
ügyködik ez itt a műszerfalnál?!
- Lefosom! De ne ütögessed, vagy
még véletlenül elrántom a kormányt, papus!!
- Várjál csak te kis faszrágó,
mindjárt lefékezek, kiszállok oszt megcsapkodlak téged is!!
- Én foglak titeket mindjárt
megcsapkodni, nem tudom élvezni miattatok a zenét! – hangzott fel anya.
Élvezni?! Ezt?! Hát milyen elbaszott ízlése van ezeknek?! Gyere le jó isten!!
Utoljára már nem is tudom, mikor ültünk basszátok meg egy autóba. Nem is tudom
miért. Elég későn érkeztünk meg amúgy, már full sötét volt meg minden. Elment
egy csomó idő azzal, hogy fater fejbe lőtte a benzinkutast, mert ő valami
olyasmiről pofázott, hogy nem tud felváltani egy ekkora pénzösszeget, és hogy
nincs-e kisebbe, papírpénzbe. Hát gecire nem volt.
Mikor lefékeztünk Thomasék háza
előtt, Papuska, kipattanva a volán mögül, rögtön az ajtóhoz trappolt, mint
valami felbőszült bika, és ráfeküdt a csengőre. Nem tudom, mennyi idő telhetett
el, de bazdmeg a fater konkrétan eljátszotta az Örömódát a csengőn, mire
méltóztatott az a vörös hajú kurva ajtót nyitni!! Óóóh, hogy vigye el a jó
isten.
- Scott, Caroline, az ikrek! –
lepődött meg rajtunk. Jééé, van szeme. Fú – Mi járatban erre felé?
- Ne játszd itt az agyad te büdös
ribanc, vagy szanaszét baszlak itt az udvaron!! Inkább pofázzál, itthon van az
a faszfej öcsém?!!! – „üdvözölte” apa.
- Miért kéne nektek a férjem? –
hagyott figyelmen kívül… úgy mindent a „Ne játszd itt” és az „inkább pofázzál”
között.
- Viszket a tenyerem bazdmeg,
azért!! – lökte félre fater az útból a nőt és benyomultunk a lakásba, mindannyian,
az egész család, mintha már be lettünk volna engedve. Hát mit áll ott amúgy? Be
tudunk jönni mi magunktól is, nem kell hozzá engedély.
- Scott! – jött elő a szobából
egy szivarral a szájában Thomas – Minek köszönhetem a látogatás… – ám itt fater
lebaszott neki egy istenes maflást, azzal a benga állat kezével, de úgy, hogy
az öccsének a szivar is kiesett a szájából. Mi, Naokival összenéztük valami
„Úúúúh” hangot kiadva, és kevés hiányzott, hogy ne röhögjük el magunkat.
- MI AZ ISTEN ÜTÖTT BELÉD?! –
fogta az arcát Thomas, de apa csak lekevert neki a másik oldalról is egyet,
csak, hogy érezze a törődést.
- HOL VAN A FESTMÉNYEM, TE UTOLSÓ
SENKIHÁZI KIS GECI??!!! ÉS A PÉNZEM?!!! HOVA DUGTAD, PORLADJÁL SZÉJJEL, HOVA?!!
- MÉGIS MIRŐL BESZÉLSZ?! NINCS
NÁLAM TE ÁLLAT!! MIÉRT LENNE NÁLAM!?
- NE BASZAKODJÁÁÁL, NE
BASZAKODJÁÁÁÁL!!! TUDOM, HOGY NÁLAD VAN!!
- MÉGIS HONNAN VESZED EZT A
MARHASÁGOT?!
- A MENDEZÉK KÖPTEK!! TUDOM, HOGY
MEGLOPTÁL TE VILÁGVÉGE FEJŰ, TE!! KÖHÖGD KI ŐKET!!
Na erre már rögtön elkomorodott a
tag, és felegyenesedett. Még vagy egy órán keresztül ment a nagy ordítós,
káromkodós Silverman vita, hogy már eladta a festményt, meg, hogy már nincs meg
a pénz és, hogy feleslegesen kocsikázott le, meg stb. stb. A vége fele papus
már minket is bevont az egészbe, és ránk parancsolt, hogy kutassuk át a házat.
Azaz csak én meg Naoki. Anya leült koktélezni, kiszolgálva magát a konyhában,
elővett szépen egy csinos kis poharat, és elkészítette magának a koktélját, még
kis napernyőt is rakott bele, meg citromot a szélére, és felülve a bárszékre
iszogatni kezdte zavartalanul. De mi meg direkt úgy kerestük a képet, hogy jóóó
messzire elkerüljük a két kis görcs (Luke és Adorian) szobáját, mert, ha
meglátom őket, biztos szájba baszkodom párszor mindkettőt. De természetesen nem
sikerült elkerülni őket, hogy pusztuljanak ki… Kis fasszopó gecik.
- Mit kerestek? – szólalt meg
Luke, mikor kiszúrt minket, hogy épp az egyik vendégszobát túrjuk fel.
- Anyádat – ezt Naoki vetette
oda.
- Komolyan! – próbálkozott Adorian.
- Anyádat… panírban – ezt meg már
én, és mintha ott se lettek volna, keresgéltünk tovább. De semmi. Semmi
kibaszott festményszerűséget nem találtunk!! Azaz először még.
- Ezt figyeld Narou! – hallottam
az öcsém hangját.
- Mi van? – fordultam oda kissé
idegesen. Éppen valami gecis üvegvitrin előtt állt, és nézegette a benne lévő
cuccokat. Antik puskák voltak benne meg pisztolyok vagy mi a méteres faszom…
- Tök menő, nem? Nekünk miért
nincs otthon ilyenünk??
- Mittom’ én. Majd veszek ilyet a
szobádba, hogy örüljön a kis fejed, és tárolhatod benne a macskádat vagy a
faszom se tudja mit, de most megtennéd hogy nem játszol múzeumosdit, hanem keressük
tovább?!!
- Te fasz! – nézett le (!!!) az
öcsém – Ne legyél már ennyire sötét, és műveletlen bátyó, nem látod, hogy a
falba van építve?? Ilyet nem lehet „csak úgy venni”. Ez a vitrin alapból itt
állt, már mióta! Geci régi ez a ház. Szerintem még első vagy második
világháborús lehet. Úgy hallottam, még régen, tizedikben töri órán, mikor
véletlenül nem aludtam el, hogy régen, a háborúban, mikor tilos volt a
fegyvertartás meg minden ilyen, és még az ételeket is ellenőrizték akkor ehhez
hasonló kis cuccokat basztak be a házakba, hogy elrejtsék a házátkutatók elől a
szarságaikat, mert valami kis titkos fostos kar segítségével…. – tapogatta
végig a vitrin melletti részt, és meghúzott egy kis szobrot. Na a vitrin szó
szerint kifordult magából, és a pisztolyok helyére, pillanatokon belül egy FESTMÉNY
ÉS EGY AKTATÁSKA KERÜLT!!! MI A JÓ BÜDÖS KURVA ISTEN??!! A szám is tátva
maradt, de Naokinak is, mert ő sem hitte, hogy sikerülni fog.
- BAZDMEG NAOKI TE EGY KIBASZOTT
ZSENI VAGY!! – borzoltam össze a haját, és elővéve a pisztolyomat betörtem vele
a vitrin üvegét, és kivettem belőle a festményt, az aktatáskát pedig az öcsémre
bíztam.
- PAPUSKAAAAAA – ordítottam –
MEGVANNAK A SZARJAIIIID!!!!
Sasuke
- Ajj faszom –
vertem bele a kormányba a fejem idegesen, mert miután hazadobtam Nerot, egy
csinos kis dugóba kerültem… Remek. Ki a faszom kocsikázik ilyenkor?! Ja… hogy
ma mindenki bulizni megy a szalagavatók miatt. Már értem. Haljanak meg. Így
dupla annyi idő volt hazaérnem. És tripla annyira ideges is voltam. Mikor végre
beestem a házba, más vágyam nem volt, csak felmenni, lefürödni, kiverni (na jó
nem) , elszívni egy füves cigit (igyekszek leszokni, na!) és ALUDNI. Mert mára
elegem volt mindenből. Ráadásul van fogalmatok róla, hogy mennyire, de mennyire
ÓTVAR SZAR VOLT látni, ahogy Nero Narou gecivel és Doriannal keringőzik?!!
Ahogy fogják a derekát, ahogy pörgetik meg minden ilyen szarság?! Életem egyik
legrosszabb három perce volt! Plusz még láttam, ahogy beszélnek is hozzá és
FASZOM. UTÁLOM ŐKET. Dögöljön meg az összes fiú, aki Nerora merte emelni a
tekintetét. Őt csak ÉN nézhetem! FASZOM. Jaaa tényleg, ezen még elfelejtettem
felbaszni magam! Remek. Nyugodhatok le megint. Nerot akarom… És mire utalt
Narou a ruhával?! Hogy tetszett-e nekem Nero ruhája?! Igen, gecire bomba volt a
ruhában, de mi a fasz köze van neki ehhez?!! Ajjj… nem. Ezen holnap. Ezen
holnap fogom felbaszni magam teljesen, vagy kifaggatom Nerot róla. És csak
remélni tudom, hogy nem hazudik a képembe. Viszont beesve a házba, meglátva,
ahogy apám felpattan a kanapéról, és aggódva elém sietett, tudtam hogy gecire
nem fogok még aludni és pihenni… Ugyanis megkért hogy üljünk le, és itókázzunk
úgy ahogy a régen, mert beszélni akar velem. Belementem. Miért ne? Nem akarok
lerészegedni, egy citromos sör nem a világvége. Leültem a bárszékes konyhánkba,
fel a székre,ő pedig leült mellém. Először is megkérdezte milyen volt a
szalagavató. Na. Jó témához lyukadtunk ki. Szóval leülve, szépen… lassan…(ingerülten)
le kellett darálnom mindent töviről hegyire, mert őt minden érdekelte, ezzel
kapcsolatban, még az is haljak meg hogy észak keleti szél fújt-e ma, vagy észak
nyugati!
- És Nero hogy van?? – kérdezte
meg óvatosan, de a hangjából sütött az atyai aggódás. Egy mélyet sóhajtottam.
- Jól. Legalábbis azt hiszem.
Hazavittem, és átadtam a bátyjának – fújtam ki a füstöt. Ja mert közben
dohányoztam. - És… Most mi van közöttetek…? – tudakolta MÉG ÓVATOSABBAN. Szinte
suttogott geci. Furán nézve felvontam a fél szemöldököm.
- Most per pillanat sok utcányi
távolság.
Elkomorodott.
- Komolyan.
- Már poénkodni se lehet? – horkantam
fel, majd folytattam – Amúgy nem tudom… Én részemről már újra együtt vagyunk.
- Részedről? - Ja. Részemről.
A nagy italozás után (utálom a
citromos sört. Faszom. Néha tényleg jól esne egy pár pohár whisky) végre
felmehettem a szobámba, bemehettem a fürdőbe, megengedtem magamnak a vizet,
beültem a kádba, és ázhattam ott egy óráig. Ritkán csinálom, de most rám fért.
Csak a fejem fele, látszott ki a habok közül, és morcosan szuggeráltam a
buborékokat amik fel-fel repkedtek a tusfürdőből. Faszom. Nerot akarom.
Körülbelül egy másfél óra múlva ki is ázhattam a fürdőmből, bevetődhettem az
ágyamba és meredhettem a plafonra. Még mindig Nerot akarom. Elő is vettem a
telefonomat, és oldalra feküdve feloldottam a képernyőzárat, és írtam neki egy SMS-t.
19:59
Feladó: Én
Át akarsz jönni?
Ledobtam magam mellé a
telefonomat, és gondoltam pihenek, mielőtt válaszol de másodperceken belül jött
is a válasz. Elkerekedett szemekkel meredtem a rezgő telefonra, majd
elvigyorodtam. Rögtön… mi?
20:00
Feladó: Bébi
Hat… mikor?
Összehúztam a szemöldökömet. Mi
az a „hát…”??
20:00
Feladó: Én
Mi az a „hát”?? Szeretnél vagy nem?
Még le se raktam a telefont, de
már jött a válasz.
20:01
Feladó: Bébi
Joo nem ugy ertettem… mikor.. es minek??
A vigyorom még szélesebbre
váltott. De szeretem.
20:01
Feladó: Én
Holnap délután 3. Ok?
A második kérdését meg sem
válaszoltam. És hogy miért olyan későn?? Mert mostanában geci sokáig alszok.
20:02
Feladó: Bébi
Okee.
Leraktam magam mellé a telefont,
kényelmesen elhelyezkedtem és lazán szétdobva a végtagjaimat, az alkaromat az
arcomra vetettem és relaxáltam, majd az alatt kinézve a piruláimat
szuggeráltam. Ott feküdtek az asztalon, geci hívogatóan. Nero holnap átjön…
Csak egy mélyet sóhajtottam és átfeküdtem inkább a másik oldalamra, és aludni
próbáltam.
Mimoza
Körülbelül
délre érkeztünk haza a kis vityillónk elé. Kissé furcsálltam Rayne
viselkedését, olyan feszülten váltunk el. Ezt nem szeretem. Beérve a lakásba
természetesen az volt az első, hogy írtam SMS-t Nerucinak, hogy „ITTHON
VAGYUUUUNK” Azt mondta, hogy ma nem tud, de holnap az egész napot velem tölti,
és hogy ma pihenjek. Mert hogy ma átmegy SASUHOZ!!! ÚRISTEN. De, ha akarom
lemondja, és átteszi azt holnapra. Persze egyből írtam, hogy NEHOGY MEGTEGYE!!!
Jó az holnap is, de ma csináljanak valamit magukkal, mert nálam nagyobb SasuNero
shipper nincs!! Remélem, kibékülnek. Én pedig mikor realizáltam hogy VÉGRE
OTTHON VAGYOK, felvettem magamra Rayne boxerét, amit nálam hagyott, és Joshua
kimosta (igen, néha szoktam bokszert hordani… na jó sokszor. Kurva kényelmes.
És… Rayne-é…) Aztán felvettem Rayne ingjét is. Rayne illata volt!! Meg csokis
Axe.. Meg egy kis izzadtság. De neki még annak is jó illata van. HOGY A PICSÁBA
CSINÁLJA?! Aztán bevágódtam az ágyamba, magamra húztam a paplanomat, és a
psp-mmel karöltve, elkezdtem azt a játékot, amit már elég rég el akartam. Egy
animés hárem játék. Egy Visual Novel.
Sok, sok, sok aranyos lány van benne!! Szinte egész nap csak egy paplankupacot
lehetett belőlem. Persze napközben gondoltam arra, hogy felhívom Raynet de… túlságosan
lefoglalt a játék. MÁR KOMOLYAN KÍVÁNCSI VOLTAM MI A VÉGE. Pedig amúgy egy nagy
szar volt. Kiderült hogy a lányok is idegesítőek. Egyik pillanatban még
elutasító, aztán meg a faszomat akarja! Ami nincs is… de a játékban van. Na
mindegy. Ahjjj mindig ez van. A másik oka pedig az volt hogy nem akartam őt
zavarni. De estefelé (mikor már kivittem a játékot. Na jó igazából nem volt
annyira este, inkább délután.. kora délután. De be volt sötétítve nálam, na!)
elővettem a boxeremből a telefonom (itt tárolom otthon) és rácsörögtem Raynera.
Szinte rögtön felkapta. Kissé hátra is hőköltem tőle.
- Heh…? – de hallatszott, hogy
rákészült, hogy most nagyon morci lesz. Elvigyorodtam.
- Most nagyon menő próbáltál
lenni, mi?
- Na. Miért hívtál?
- Anyádért – hatásszünetet tartottam,
és morcosan felpuffasztottam az arcom – Milyen ízűt szeretnél?
- Milyen ízű síkosítót szeretnél?
Hmmm… ezt nem nekem kell kiválasztani – kezdett el baszakodni. Tudja, hogy a
tortára értem, mert egész végig azért morcizott.
- Akkor lesz mentolos – bólintottam
rá.
- Fúj!
- Na! – sürgettem – Milyen ízű
tortát szeretnél?
- Szerinted..?
- Feketeerdő és tiramisu? –
kuncogtam fel
- Imádom, hogy ismersz.
- Ma este átmegyek, jó?
- Ma...?
- Yepp. Még csak három óra.
- Hát… gyere.
- Akkor nemsokára ott leszek.
Nincsenek megjegyzések:
Megjegyzés küldése